Watch any video online with Open-SUBTITLES Free Browser extension: osdb.link/ext
Marea Britanie intră în 'lockdown'.
Acum oamenii își pot părăsi casele
din foarte puține motive.
Marea Britanie se trezește
cu cele mai dure restricții impuse vieții cotidiene
în toata istoria sa, pentru a combate COVID-19.
Sunt scene
imaginate de scriitorii de science fiction
în urma unui dezastru apocaliptic.
24 martie 2020
Nu lua nimic, micuțule.
Uite, ia asta.
Prima zi de izolare
Nu în living room !
422 de decese Adică, Dumnezeule...
Singurul lucru care ne ține împreună este copilul nostru.
- Arthur. - Micul Artie.
Se numește Arthur.
Dacă n-ar fi fost Artie,
ne-am fi despărțit demult.
Adevărul este că noi nu ne suportăm. Nu ne placem unul pe celălalt.
Deci, acest lockdown,
fiind în aceeași casă împreună, eu și el...
Ce mă făcea să trăiesc cu ea
suportând-o de la distanță,
știam că plec din această casă în fiecare zi.
Simt exact la fel.
Doamne, când îmi luam rămas bun de la tine,
era fără îndoială cea mai bună parte a zilei mele.
Doar fiind în aceeași cameră cu el...
Revenind și trebuind s-o văd din nou, adică dracu'...
este ca o tristețe și duhoare sufletească amestecate.
Îți urăsc mutra.
- Mutra mea ? - Îți urăsc fața.
Îmi urăști fața ?
Fața ta. O urăsc.
Deci spui că nu sunt atractivă sau cum...
Nu, ești foarte atrăgătoare.
Este doar mutra ta, o urăsc total.
Ma uit la el ca la un cancer.
Urăsc să mă uit la ea. De la ochii tăi sau...
Nu pielea sau testiculele,
este ceva mai serios,
știi tu, cum ar fi ficatul, sau pancreasul.
Sau obrajii tăi ? Nu-mi dau seama...
Este de la colon sau rect...
Când mă gândesc la tine, am exact aceleași senzații
ca atunci când mă gândesc la cancerul tatălui meu.
- Exact aceleași. - Sunt buzele tale.
- Sunt buzele ei. - Am buze superbe.
Ai buze super.
Sunt fantastice. Pur și simplu le urăsc deplin.
Nu trebuia să ne combinăm...
- ... în primul rând. - Nebunie.
Adică suntem doar atât de diferiți, poli opuși.
Dar când constați, crezi, "Contrariile se atrag."
Ești prins în toate...
Știi ce altele se atrag ?
Hormonii și feromonii și...
Ucigașii în serie și victimele lor.
Delirul și sexul pasional.
Doamne
doar gândul la...
a face sex cu tine este...
Știu. Știu.
Și ca opțiuni politice, suntem total diferiți.
Da. Cred în munca serioasă.
Toată lumea crede în munca serioasă !
Da, în timp ce ea,
este o demodată socialistă nereformată.
Ce descrii tu, asta e mama mea
De fapt vorbești despre mama mea.
Nu ai înțeles niciodată principiile mele politice.
Sunt de fapt destul de moderată.
Pur și simplu, se întâmplă să cred
în a nu exploata muncitorii din această țară.
Muncitorii. Ascultă...
Ce știi despre muncitori ?
De fapt eu provin dintre muncitori, nu ?
Am fost crescut de muncitori
iar muncitorii nu sunt ceea ce crezi tu.
Nu mănâncă pește și nu fumează țigări făcute în casă...
nici nu cântă la pian.
Muncitorii sunt ai naibii, sunt oribili.
Pur și simplu urăști niște oameni.
Urăsc leneșii.
Până una alta, pe acei dintre noi
care au fost crescuți de părinți din clase educate.
- Doamne, ascultă asta. - Elita educată.
Tatăl meu a fost dentist !
Te-ai format în lumea bună, nu ?
Asta mi s-a dat.
M-am ridicat, am muncit din greu și am ieșit.
Iisuse, trăiești într-o fantezie.
Da, ești din al naibii Kilmarnock, nu din Compton.
Eram săraci !
Am ieșit în lume.
La vremea aceea m-am gândit, știi,
"Este drăguț, este un conservator."
Nu sunt conservator.
Ai votat conservatorii la toate alegerile, de când te știu.
Am votat cu Tony Blair.
La dracu, putem să nu vorbim despre politică, te rog ?
Suntem îngrijorați de mama.
Ar fi trebuit s-o aducem aici.
Ei bine, are rost să reluam discuția ?
Adică am luat o decizie...
Nu revenim, în regulă ?
Nu asta fac.
Știu că am luat o decizie. Știu asta.
Este doar..., ea este pe cont propriu, nu ?
- Și micuțul Artie... - Arthur.
Are doar o bunică
și aș vrea să fie capabil să și-o păstreze.
Pe lângă asta, așa cum știi nu mulți oameni o înțeleg.
Are asistenți sociali care intră la ea.
Sunt îngrozitori.
Nu sunt îngrozitori, sunt suprasolicitați.
Ei vin, corect,
timp de 45 de minute, de trei ori pe zi.
Ei aruncă niște paste la microunde,
schimbă geanta de colostomie
și apoi se aruncă pe telefoanele lor.
Asta a fost una... asta era o fată.
Și unii dintre ei sunt uimitori, să știi.
Și apropo, sunt plătiți de rahat.
Lucrează de la 7:00 dimineața
până la 10:00 noaptea.
Și se deplasează de la client la client.
Și dacă așteaptă între deplasări,
nu sunt plătiți pentru asta, să știi.
Iau mai puțin de salariul minim.
Nu mă duc la ei, în regulă ?
Unii din ei sunt deosebiți.
Dar unii nu sunt.
Și nici măcar nu sunt din familie.
Și mai este un lucru, ei se deplasează.
Este asta... E în regulă ?
Nu știu.
Adică poartă măști
când sunt în autobuz sau în orice altceva ?
Am văzut oameni aici, oameni acolo
- poartă măști. - Da. Da.
Ei bine, se vorbește împotriva purtării măștilor.
Ce se întâmplă când sunt în transportul public,
devin ei vectori ai bolii ?
În alte țări se poartă măști. Și noi ar trebui să purtăm ?
- Nu știu ! - Asta vreau să aflu !
Se pare ca nimeni nu știe nimic !
Dar chiar nimic.
La dracu'.
Am încercat să o ducem într-o casă, eu și sora mea.
Un loc minunat. Frumos.
Adică avea toate dotările.
Nu încercam să scăpăm de ea.
Tu știi, dans dimineața,
dializa renală seara.
Știe că noi nu încercam
să scăpăm de ea.
Ultima dată, ea a spus
"Voi, javrelor, încercați să scăpați de mine."
Are un limbaj colorat.
Vrem să fie îngrijită.
Da. Amândoi părinții mei sunt morți așa că, știi...
Slavă Domnului.
Uite, eu sunt...
Îmi pare foarte rău.
Bine, trebuie să continuăm, Sunt conștient de asta.
Dumnezeu știe cât timp va dura chestia asta.
Uite că toată treaba asta, este atât de confuză.
Nimeni nu pare să știe ce se întâmplă.
Nava se conduce singura
iar șmecherii se teleportează la dracu'.
Și oamenii obișnuiți, de necrezut. De necrezut.
Oamenii obișnuiți ?
Ei bine, merg înainte.
Nu-ți face griji, vei primi toate...
- Nu, haide. Uite... - Nu, e în regulă.
Dacă vom trece de asta, atunci
- va trebui, tu știi... - Ce ?
- Ei bine, vom vorbi. - Despre noi ?
Da. Așa cred. Nu-i așa ?
Vrei să-mi vorbești ?
Ei bine, presupun că da. Adică trebuie ?
- În regulă. - Un pic ?
Da, bine, bine.
Ei bine, uite, asta a fost ieri, sigur,
chiar înainte să anunțe carantina
și eram la Tesco.
Știi, cel de pe colț ?
Da, cel din colț...
Da, eram la Tesco, magazinul din colț,
eram acolo, corect, și eram complet epuizat.
Vreau să spun, eram varză
Și eram acolo pentru că vroiam să iau vinete.
- Vroiam să fac acel katsu... - Vinete Katsu cu curry.
Vinete katsu cu sos.
Singurul nenorocit de fel pe care îl mănâncă Artie.
Deci, nu exista nicio urmă de vinete, nu.
Nu dovlecei, nu roșii, nu morcov.
Și o văd pe femeia care lucrează acolo,
Am recunoscut-o, Am mai văzut-o.
Are 50 de ani, este scundă
Și nu vreau să fiu nepoliticos,
dar este ușor de recunoscut,
are un ditamai nasul.
- Da, o cunosc. - O cunoști ?
Da, este adorabilă.
Iese prin spate
A ieșit cu unul din acele ambalaje din plastic
și când iese, văd acolo...
Pot vedea o ladă întreagă,
un întreg lot de vinete, corect ambalate.
Așa că zic „Super”. Mă duc la ea și...
"Scuză-mă. Ai vinete ?"
Și ea face "Nu." Și eu fac, "Ce ?"
Ea spune: „Nu, nu mai avem”.
Chiar așa, nu era foarte amabilă.
Neobișnuit pentru ea pentru că este adorabilă.
Oricum, mă întorc și îi zic: scuză-mă.
"Mă scuzi. Scuză-mă."
"S-a întâmplat să vad în spate, printre ambalaje"
"și am observat o ladă întreagă cu vinete."
Și ea spune: La dracu', era nervoasă...
pentru că brusc presupune că va fi
o „situație” sau așa ceva penibil, mă rog.
Și ea spune: „Nu pot să-ți dau acele vinete."
Și eu zic: "De ce nu ?"
Și ea continuă, „Managerul meu a spus”
"încă nu trebuie să scoatem vinetele alea la raft."
Și eu: „Ah, înțeleg”,
"acum, înțeleg, te înțeleg " știi tu.
Eu spun: „Ascultă, care-i treaba...",
"băiețelul meu, este un băiețel minunat,
"dar e cam ciudat într-o privință."
„Vinetele sunt singurele legume pe care la mănâncă."
"Deci îți cer să intri acolo
"nu pentru toate vinetele,
"Îți cer doar să-mi aduci trei vinete
ca să pot face katsu curry diseară." Și ea pleacă...
și zice cu o voce tremurândă: "Domnule..."
„Nu pot să-ți dau acele vinete
„Noi credem”
"că pe unul din șoferii noștri l-a luat coronavirusul"
"și ne e teamă"
"că el a atins vinetele."
Și ea gândește că acesta este sfârșitul.
Eu spun: "zece lire." Ea zice: "Nu."
Și o ține: „Nu”.
Așa că ridic miza: "Îți dau 20 lire."
Ea spune: „Domnule, nu pot”.
Cuntinui:, "50 lire pentru trei vinete."
Ea zice: "Te rog, nu."
"200 de lire, aici, acum."
Ea spune: „Pe bune, domnule, nu pot.” „O mie”.
"Poftim"
"Îți dau o mie de lire sterline,
"chiar aici, acum. Sunt serios.
"Am un business și am profit."
„Ridic numerar, de pe trei carduri de credit."
"Mă întorc aici, "
"Îți dau o mie în mână dacă intri acolo"
"și-mi aduci trei vinete."
Ea se gândește,
Pentru că, vreau să spun, cred că are nevoie.
Ce are ea ? Salariul minim, puțin mai mult ?
Are nevoie de asta. Ea trăiește din zi în zi,
așa că se gândește...
Se uita așa...
de jur împrejur, să vadă dacă cineva ascultă...
Apoi zice: „Domnule...”
Ezitantă, Dumnezeu e sus...
„Mi-ar plăcea 1.000 de lire. Chiar i-aș lua.
„Ar conta
„pentru mine și familia mea, dar...
„nu pot, cu conștiința curată "
"sa-ți dau vinetele."
„pentru că dacă tu, fiul tău, sau oricine altcineva va muri"
"atunci ce fel de persoană aș fi ?"
Și mă uit la ea, stând acolo,
Si eu îi spun,
„Pacoste năsoasă.
"Ratată nefutută."
"Nu înțelegi, tu, nenorocită cu nasul mare ?"
"Uite motivul pentru care zaci în jobul tău de rahat"
"iar eu am un Benz Clasa E așteptându-mă afară !"
Am aruncat cumpărăturile,
peste tot pe podea și am ieșit.
Doamne.
- Doamne. - Ce ?
Doamne. Doamne !
Altceva nu va mânca !
Ești îngrozitor.
Am vrut să fac katsu curry...
Ești cel mai rău om în viață !
Ai spus să vorbim.
Altceva nu va mânca !
- Ești îngrozitor... - Ai spus să vorbim !
Da, nu știam ce avea să iasă
- din gura ta spurcată ! - Mulțumesc.
Acum mă simt foarte rău. Mulțumesc foarte mult !
- Te simți rău acum ? - Da, da.
Știi ce îmi chinue mintea ?
Ce mă trezește în miezul nopții,
într-o sudoare rece, este faptul că
obișnuiam cândva să-l iubesc.
Am făcut-o. Chiar am făcut-o.
Adică, chiar a fost asta posibil ?
Crede-mă, fostele noastre sentimente reciproce
îmi sunt mie inexplicabile la fel ca și ție.
Dar are dreptate, am fost îndrăgostiți.
Am gândit că este incredibilă.
- Credeam că e fermecător. - Cred că ești respingătoare.
Acum cred că ai același nivel de farmec
ca diareea într-o halbă.
Corect.
Carantina va fi grea.
O să fie cu adevărat dură.
Foarte dură.
Breaking news pe post
în câteva secunde.
Premierul a fost internat la terapie intensivă
cu simptome persistente de coronavirus.
Acum peste orașele
în lockdown s-a instalat tăcerea,
cea mai mare și strălucitoare super lună din 2020
s-a ridicat pe cerul nopții.
Răspândirea acestui virus
nu se accelerează și aceasta-i vestea bună.
Nu-mi mai da.
Morți COVID 19, Marea Britanie - 7097
Ești un antipatic.
Ciuperci ?
Hristoase, da. Spune-i despre ciuperci. Haide.
Practic, ciupercile sunt de vină pentru tot.
Ea o spune mai bine decât mine.
Totul este vina ciupercilor !
Dacă nu ar fi fost ciupercile, așa-i...
nu am fi încă împreună.
Spui mult mai bine decât mine. Continuă, spune-i.
Deci, suntem în anul trei.
Am avut căldură, tandrețe, primul an.
Fericire, dragoste, armonie.
Și am reușit un al doilea an cu ușoare înțepături.
Acea coborâre blândă către sarcasm și ceartă.
Și acum, anul trei.
Căderea terifiantă în tundra înghețată, arctică.
Mai spun ?
Și de la acest punct, corect, ne urâm între noi
Și nu vrem să recunoaștem, dar amândoi știm,
suntem amândoi independenți
făcând planuri cum să scăpam 'naibii.
Îmi amintesc clar, fiind la cină cu el
privindu-l cum mănâncă și doar gândindu-mă
că este cel mai urât lucru prin care am trecut vreodată.
Ce ? Nu sunt un... Nu mănânc urât.
Nu, nu este asta nu mănânci urât,
este doar faptul că mănânci.
Uitându-mă cum mănânci,
face ca toate procesele diferite implicate
să fie mai vizibile.
Știi, cum ar fi, mușcarea și masticarea cărnii,
măcinarea legumelor,
amestecarea cu saliva și împingerea bolului în jos
în burduful tău vechi și mare cu acid, pentru a-l mistui
până nu va rămâne decât un cârnat maro de căcat
care va fi scremut afară via anusul tău.
Vezi toate acestea și când mănânci tu ?
Nu, doar când tu mănânci.
Deci nu merita să continuăm împreună.
Și am avut o luptă de uzură
până înainte de ziua mea.
A fost picătura care a umplut paharul.
Eu, ca un prost, am organizat o surpriză în ziua ei de naștere.
Cules de ciuperci,
în Pădurea Nouă.
Afurisita Pădure Nouă.
Nu au returnat niște bani, așa că...
Te-au amăgit cu blestemata Pădure Nouă...
la o oră de dimineața foarte devreme
cand n-ai ce face decât să culegi ciuperci.
Îți arată care sunt bune,
cum ar trebui alese, cum ar trebui gătite.
De fapt, a fost cu adevărat interesant.
Atât de plictisitor.
Haide, eram văzuți într-o relație vie,
am fi putut de fapt să ne facem niște prieteni.
Invitații erau îngrozitori.
Unul sau doi dintre ei erau OK.
Ce să zicem de omul tău care era ca...
Da. Trebuia executat.
Deci, ei te-au învățat cum se culegi ciuperci
și te-au învațat și ciupercile care nu se culeg.
Dar exista o ciupercă anume
iar tipul a zis,
"Dacă mănânci asta, nu te va ucide,
"dar îți va fi cu adevărat rău.
"Dacă mănânci ciuperca, vei avea crampe stomacale, "
"vei arunca proiectile de vomă, "
"vei face o diaree extraordinară"
"și te vei pișa pe tine."
Și amândoi ne gândeam la același lucru,
"Mi-ar plăcea să împing asta în tocănița celuilalt
- "apoi mă uit cum se chinuie." - Sălbatic, nu ?
Aș vrea să culeg ciuperca respectivă
și să mă uit la ticălos, culcat pe podea,
căcându-și pantalonii, gândindu-se că va muri.
Adică, nu chiar așa, știi tu...
Chiar nu prea doreai să se întâmple asta.
Doar te bucurai că s-ar putea întâmpla.
Da. Și apoi...
- S-a întâmplat. - Da.
- Am fost otrăvit. - El a făcut-o. S-a otrăvit.
Doamne. Unul dintre noi a cules ciuperca otrăvitoare.
Adică, arăta la fel ca cele bune.
Toate au ajuns în tocaniță dar eu singur am mâncat-o.
Da, pentru că ai luat masa singur.
Pentru că erai ocupată să savurezi...
achiziția pripită a pădurii.
Da, pentru ciudatul tău prieten, Nathan,
care anume ți-a cerut s-o cumperi
și te-ai enervat pe mine pentru că am întârziat,
ca apoi s-o iei înainte bâjbâind prin padure,
și să gătești singur pentru a te da mare.
Da. Uite...
Am crezut că voi muri, OK ?
Da. Așa a fost. Chiar a crezut asta.
Durerea a fost insuportabilă.
A crezut că va muri.
Sentimentul că există ceva în corpul tău
care te vrea mort...
Totuși s-a făcut bine.
A fost la ușa morții !
Ai fost... Da, ai fost la acea ușă.
Nu ai ajuns în incintă.
Ți s-a spus în mod special că nu este fatală.
Ambulanței i-a trebuit 1 oră și jumătate să ajungă.
Așa a fost. A durat atât de mult.
A fost cam de groază.
L-am ținut de mână tot timpul.
Da, ai făcut-o. M-a ținut de mână.
Vezi, chestia este,
că atunci când treci prin ceva de genul,
tu simți panica aia terifiantă, nu,
această certitudine că vei muri azi.
Doar pentru a repeta...
Persoana cu care ești
este ultima persoană pe care o vezi, asta te leagă de ea.
Da, vreau să spun, când treci prin
ceva de genul ăsta, te schimba iremediabil.
Așa că am decis să încercăm din nou.
Care a fost cea mai nenorocită greșeală
din istoria greșelilor !
Pentru că în acel scurt răgaz, corect,
pe tărâmurile însorite ale prostiei umane,
am decis că, adevărat, era nevoie de un copil, nu ?
Niciodată să nu decideți nimic după ce-ați fost
aproape de moarte, sau după o întâmplare dramatică.
Celula aceea, fetus, nu era mai mare
decât un glonț nenorocit în cap, înainte să ne amintim
că nu puteam să stăm unul în fața altuia.
Și restul, după cum se știe, este o poveste de rahat.
Și asta este povestea cu ciupercile.
Artie, vino aici.
Nu a fost așa de rău, totuși, în lockdown.
Nu !
S-au dus două săptămâni
și, tu știi, am trecut prin asta.
Da, așa este.
Nu mă înțelege greșit. Totuși, nu a fost plăcut.
Doamne, nu.
Mai trebuie să ne vedem,
trecem unul pe lângă altul pe scări, uf...
Și toți sunt foarte optimiști.
Ceea ce este nefiresc. Apropo.
Ai văzut pe WhatsApp ? Este intolerabil.
Twitter, Instagram. Nici măcar nu poți, știi...
"Suntem împreună în asta, băieți. "" O să trecem prin asta ".
Doamne. "Eu învăț să cânt la banjo ".
"Uită-te la mine, Am făcut o eșarfă macramé
și tăiței tirbușon." Oprește-te.
Deci s-au întâmplat multe
și ne-a ajutat să nu fie nevoie,
știi, să ne gândim la noi, sau să vorbim,
sau chiar să ne băgăm în seamă.
Da, adică ne-am putea preface că celălalt...
- Nu a existat. - A fost în comă sau...
De exemplu, compania mea...
îmi ia mult timp.
- Spune-le ce faci. - Nu începe.
- Nu, nu. Haide... - Nu începe cu asta.
Nimeni nu înțelege ce faci.
Ba da, eu fac ce trebuie.
Nu înțeleg ce faci.
Nu este adevărat.
Oamenii înțeleg ceea ce fac eu.
- Continua. Spune-le. - Bine.
Dau consultanță de tip boutique.
Suntem specializați în analiza datelor
și găsirea de soluții orientate web...
Adică, ce ?
Pentru găsirea de furnizori ce primesc comenzi online
și asta conduce la rentabilitate.
Ce este complicat în asta ?
Cand am ieșind împreună prima dată,
iar prietenii l-au întrebat ce face și el a spus toate astea,
M-am înclinat și am spus:
"Vorbește despre computere."
Ar fi fost amuzant acum un secol,
când mai erau multe de făcut.
Deci, mulțumește lui Rishi.
Tovarășul Rishi.
Spun doar că a intervenit statul.
- Este pandemie. - Împrumuturi pentru locuri de muncă.
- Este o pandemie. - Vreau să spun...
Adică nu este asta exact lozinca
sub care Jeremy Corbyn a fost la ultimele alegeri ?
Da, este. Da, tu ai fost la ultimele alegeri, ai luptat
pentru a introduce măsuri,
care erau absolut perfecte
pentru prăbușirea economiei.
Nu a fost o pandemie în 2008 când băncile...
Nu. Nu am fost de acord cu cea fost în 2008.
Companiile mari nu dau faliment, este o minciună.
Acesta ar fi socialismul. Nu, lasă pe cei slabi să piară.
Nu te deranjează acum să primești fonduri ?
Sunt împrumuturi femeie ! Sunt împrumuturi !
Uite, compania mea nu-i slabă, Nu a fost niciodată.
Da, nu, doar de neînțeles.
Oricum, au existat atât de multe de rezolvat.
Toate împrumuturile,
a fost rambursarea la plata medicalelor,
amânarea TVA, concediile.
Adică a fost de fapt foarte important pentru mine
pentru că am 12 angajați.
- Da, pe cine ai concediat ? - Pe cine n-am concediat.
Ai trimis e-mailurile care concediază oamenii.
Pe care le-am anulat imediat, când au intrat în concediu.
Da, când guvernul le plătea salariile.
Sunt oameni foarte buni. I-am luat pe toți înapoi.
Da, la 80% din salariul lor.
Care este concediul.
- Totuși, îl poți completa. - Dacă ești fraier !
Uite, între timp... ea s-a apucat de treabă.
Da. Lucrez pentru o organizație caritabilă numită PFN.
Suntem versiunea talibană la Medecins Sans Frontieres.
Da,
Salvarea lumii, asta-i.
Lucrez cu refugiați.
De fapt, e bine ce face,
Sunt de fapt mândru de asta.
- Sunt un pic mândru de asta. - Sunt un coordonator, așa că...
Da, pentru Europa. Pentru întreaga Europă.
Spetindu-se până la epuizare, așa este.
Nu sunt de acord cu refugiații, în principiu,
dar pe unele dintre ele ea le ajută... Pfui.
Cele pe care le ajut nu sunt speciale.
Câteva dintre poveștile acestora...
Acestea nu sunt diferite.
Te emoționează.
Aceste povești sunt de groază.
Care ? Care din ele ?
Care sunt acestea ? Acestea nu sunt diferite !
Știi, nici măcar nu intru în acest subiect.
S-au întâmplat multe.
Și tu știi, cu școala de acasă,
pentru cine are grijă,
este foarte bună.
Da, colonizarea portugheză din Macau
și punctul de topire al plumbului
sunt cunoștinte
de care sunt mândru.
Trebuie să recunosc că este bine.
Și i se potrivesc mai bine lui Artie.
Nu se înțelege cu alți copii.
Da, dar e adorabil.
- E acolo ? - Nu, este adorabil.
Da el este. Este un băiat minunat, serios.
Este un tip drăguț, minunat.
Acum, cinstit să fiu, mi-ai dat un fiu minunat.
Nu ți l-am dat, du-te dracu' !
Și apoi este mama. Sunt îngrijorată.
Amândoi suntem.
Știi, orice s-ar întâmpla între ea și mine.
- Îmi place bătrâna. - Ce spui ?
Ea te urăște.
- Ea mă iubește. - Îți urăște politica.
Îi place politica mea.
Îți dau argumente.
Mama mea este o comunistă de rasă pură.
Da, școala veche, a Uniunii Sovietice.
Nu a acceptat niciodată căderea Zidului Berlinului.
Vezi, în anii '70, corect,
avea legături cu organizații anarhiste.
Nu avea legături.
Ții minte tipii care au încercat să arunce în aer Turnul Telecom ?
Este motivul pentru care restaurantul nu se rotește.
Se pare că a ascuns doi oameni
care au fost implicați
pentru câteva ore, da.
Vezi, am prins-o odată, când îi citea Das Kapital
micului Artie în pătuțul său.
Vreau să spun, o iubesc.
Este extrem independentă.
I-a luat veacuri să-i accepte pe asistenții sociali.
Doar că acum e speriată, nu-i așa ?
Picioarele ei nu mai sunt ce au fost cândva.
Când nu poate umbla, se sperie.
Dar totul s-a îndreptat.
O silesc să meargă, pe Zoom, în fiecare zi.
Rinichii și vederea. De data asta a fost gâtul.
Nu mă refer la gâtul ei.
Adică, la mușchii gâtului ei care îi saltă capul.
Era așa.
Eu zi:, "Te simți bine, dragă ?"
Ea merge...
Dându-i prânzul, ea este ca...
Îmi zic: „La dracu, ce facem. Este terifiant ".
Oricum, după-amiaza, intră îngrijitorul.
- Asta e Miriam, nu ? - Maryama.
Fată somaleză. Îi spun Miriam.
- Chiar nu-mi place ! - Oricum, ea este cea bună.
Este una dintre cele bune.
Oricum, ești pe Zoom și o vezi.
Da, o văd. Și ea poartă în casă acea vizieră,
făcută din plastic, transparentă...
Știi, așa un fel de cască din plastic
ținută cu benzi de cauciuc.
Adică ea este a naibii Miriam, cea bună.
Da, și o întreb despre protecție și ea spune că,
nu i-au dat nimic suplimentar.
Nimic.
Își fac propriile protecții din pungile de gunoi.
Vreau să știu, ce dracu se întâmplă ?
Deci Maryama nu este fericită deloc despre asta.
Știi, pentru că e speriată.
E speriată pentru ea, pentru familia ei.
- E speriată pentru clienți. - Câte autobuze schimbă ?
Trei.
- Câți clienți în acea zi ? - Opt.
Ce naiba ?
Da, așa că am intrat în panică.
Am sunat la consilier, la doctor.
Știi, sun la liniile de asistență,
dar nu am un răspuns
din cauza a tot ce se întâmplă acum.
Așa că voi merge și o voi aduce aici.
Dar dacă o expunem ?
Vreau să întreb, merge unul dintre noi și rămâne ?
- Și cine are grijă de el ? - Da.
Nu știam ce să facem.
Și, tu știi, există acest virus ucigaș afară,
și tu stai frumos în timp ce mama ta...
Și mă gândesc, "Asta este ?".
"Mama mea va muri ?"
"Mama va muri acum ?" Suntem ai naibii, îngroziți.
Dar apoi, sora ei intră,
rezolvă totul, din senin.
- A fost uimitoare. - Din senin.
Da, este... știi, în mod normal nu este...
Adică, în mod normal, ea este puțin...
- Egoistă ? - Nu egoistă.
- Încearcă să fie dramatică. - Nu este o actriță.
Este mai creativă decât știi tu.
Să spună o glumă nenorocită și poate râd.
Uite, ce-a fost a fost, ea a salvat ziua.
Da. A făcut-o să plece la acea casă de vârstnici.
Casă de îngrijire !
Da. Ea a convins-o să mearga la acea casă.
Un loc minunat. Adică absolut uimitor.
Dumnezeu știe cum a reușit, dar cumva...
Da, a convins-o să mearga la casa minunată, super
și au primit-o înăuntru.
- Ce ușurare. - Da, a fost uimitor.
Știu. Peste noapte.
Fără încurcături. Chiar în cea noapte.
Da. Vreau să spun, va fi în siguranță acolo, nu ?
Acolo ? Da, da. Va fi în siguranță.
Seara asta, am recoltat sparanghel.
Nu am mai făcut asta până acum.
De fapt, nu ar trebui să o fac acum,
l-am plantat de curând.
Și cu sparanghelul, desigur,
ar trebui să-l lași pentru trei ani
pentru a se stabiliza, dacă nu, moare.
Aparent, asta spune Google.
Dar, eu, pur și simplu nu am rezistat.
Știi, l-am crescut cu propriile mâini și pământ.
Uite, nu spun
că sunt un adept al horticulturii.
Nu asta sunt, tu știi,
este doar anul acesta cu tot ce se s-a întâmplat.
Am comandat...
tocmai la începutul lunii februarie.
Nu știu de ce.
Doar am făcut-o, știi.
Tocmai atunci aveam
prima banuiala a flagelului
ce se extindea în îndepărtata Chină,
din acel loc de care nimeni nu auzise vreodată.
Și chestii cu sănătatea,
se întâmplă mereu și din nou, nu-i așa ?
Adică, gripa aviară, Ebola, SARS.
Și, nu mă înțelege greșit,
Nu spun că știam ce avea să se întâmple.
Nu spun ce credeam eu că va fi... cum au făcut unii, căutând
loc într-un adăpost nuclear gen Grizzly Adams.
Vorbesc doar despre plantarea a câteva legume.
Chiar cred că de acum voi face asta în fiecare an,
Este ca și cum ai învăța numele copacilor,
sau a-l citi pe Charles Dickens.
Știi că asta te va face un om mai bun.
Doar nimeni nu o face, la naiba.
Dar anul acesta, cu tot ce se întâmplă...
De fapt, m-am regăsit ca om, făcând asta.
Și plantez legume, să știi.
Am de toate acolo.
Am morcovi, dovlecei, roșii, castraveți.
Am ridichi,
Am ridichi, primite din Venezuela...
Nu sunt foarte sigur.
Și sparanghel, desigur.
Deci în seara asta...
primim un telefon
după ce au anunțat oficial sfârșitul carantinei.
De la Jonathan, corect.
Jonathan este asistentul șef, acolo, la spital.
Tipul, Jonathan, este un om minunat.
Nu-l pot lăuda suficient pe Jonathan.
Și el este asistent principal, acolo la terapie intensivă
având grijă de bătrână,
Covid, știi, doar...
tocmai face ravagii în acel loc.
Fusese transferată de la casa de îngrijire.
Au fost mulți morți și mulți spitalizați.
La fel ca bătrâna, știi, luați
intubați pe ventilator, intrați în comă.
Și Jonathan, el este...
este la telefon pentru noi în fiecare zi,
spunându-ne tot. Totul.
Temperatura, ritmul cardiac,
cine al naibii o consultă,
când o toaletează,
cum merge respirația ei.
Și, când are un minut,
ceea ce nu-i foarte des, pot să vă spun asta,
el vorbește cu ea,
sau îi ține telefonul la ureche ca să-i putem vorbi.
Al naibii, un tip uimitor, Jonathan.
Minunat, știi. Nu-i poți reproșa nimic.
Când am primit apelul de la el în seara asta,
noi eram cei care
ne-am temut, desigur.
"Unul dintre voi..."
„Poate intra 15 minute să-i spună la revedere."
Ea a fost aceea care a preluat apelul.
Era vorba despre 6:30.
Și o urmăresc și ea este la telefon,
„Mm, mm”, ea dă din cap.
Jonathan, de cealaltă parte, a fost minunat.
Și ea închide și apoi ea îmi spune,
doar o realitate,
"Se întâmplă."
Spune Jonathan că unul dintre noi poate intra
timp de 15 minute pentru rămas bun
și suntem norocoși pentru că...
în majoritatea altor spitale nu este permis așa ceva.
Trebuie să fie acolo la 8:45.
O spunea așa, știi, la fel de rece ca gheața.
Dar înăuntrul ei eu vedeam...
inima ei era ca...
se storcea de durere...
uite așa.
Atât de puternic.
Deci, la 8:45, mă gândesc
uf, "Asta e o frântura de timp..."
"Voi recolta acel sparanghel."
Așa am făcut. L-am tăiat și l-am pus la aburi,
puțină sare și piper, am făcut salată olandeză.
Nu este ușor să faci asta, dar este gustoasă când îți iese.
Și ne-am așezat împreună
și am mâncat sparanghelul.
Și ea a spus că este minunat.
Cred că a ajutat-o...
să-și scoată din minte...
Oricum, iată,...
ce se întâmplă iar și iar, în mintea mea
aici, așteptând...
de ce pentru mine a fost suficientă o bănuială,
la începutul lunii februarie,
pentru ca eu să comand online răsaduri de sparanghel,
și, la o adică, cine naiba sunt eu ?
Dar dacă au existat indicii
că aceste lucruri s-ar întâmpla,
atunci cum se face că oamenii care conduc această țară...
Cum este posibil
ca cei care conduc această țară...
Cum este posibil ca oamenii
care conduc de fapt această țară...
Ce faci ?
Doar... pun doar
temperatura ei în tabel.
De ce ? Adică, este asta...
Mai contează asta ?
Nu, presupun că nu.
Ce faci ? Nu. Nu.
Ei bine, m-am gândit, cum ar fi, o îmbrățișare sau...
Nu Nu, Trebuie să mă autoizolez.
- Ce, aici ? - Da.
Dar, nu te gândești ?
Nu știu.
Cum a fost ?
Cum să zic ?...
Ei bine, era inconștientă.
Iar spitalul era ciudat. Era pur și simplu gol
în locurile care sunt în mod normal ocupate și...
Dar, știi, ai putea spune,
că în spatele scenei, toți erau doar...
- Jonathan a fost uimitor. - Da, Jonathan este special.
Da.
El mi-a spus tot ce urma să se întâmple.
A spus că doctorul plecase.
Pentru că el credea că se va întâmpla în zori.
Dar el a spus: „Nu-ți face griji”
fiindcă el era în tura de noapte
și, știi, s-ar asigura
că este acolo când va sosi timpul.
A spus că asta fac asistentele, încearcă și ele,...
doar încearcă să se asigure că oamenii nu mor singuri.
Da.
Ce să zic...
Și apoi mi-a arătat
cum să îmbrac echipamentul de protecție și...
Și ca să fie suportabil, știi.
Și, apoi m-a băgat înăuntru.
Am avut 15 minute.
Primele 10 le-am petrecut
vorbind despre trafic.
De ce ?
Pentru că drumurile erau atât de pustii.
Da. Și apoi,...
după 10 minute, s-a aplecat și a spus, știi,...
"Spune-i că o iubești și..."
Și i-am spus, i-am spus, i-am spus...
Toate aceste cuvine doar,...
Am început să-i spun totul.
Ce i-ai spus ?
Că am iubit-o, știi,
și asta... am fost mândră de ea și...
că sunt recunoscătoare
pentru persoana care a fost...
și tot ce a făcut pentru mine. Și...
Mi-a părut atât de rău, că nu am spus nimic din toate astea
când mă putea auzi, știi...
Și că am iubit-o atât de mult încât...
viața mea deja mă durea, fără existența ei
și eram îngrijorata că durerea nu va dispărea.
Nu, nu, nu.
Nu crezi,...
Desigur.
Și apoi i-am spus
că îmi spusese Jonathan să nu-mi fac griji.
I-am spus ei asta: Jonathan mi-a promis
că atunci când va veni timpul, el va fi acolo.
I-am spus asta:
Jonathan mi-a promis ca o va ține de mână...
când ea va pleca. Asta i-am spus.
Vreau să scriu temperatura ei în tabel...
Scrie-o. Da.
Doar...
Dar nu are sens, nu-i așa ?
Nu.
Uite, nu poate fi lipsit de sens,
dacă te face să te simți mai bine...
Ei bine, chiar dacă asta n-are rost, dar...
... ai spus lucruri extraordinare.
- Am spus ? - Da.
- Nu cred că am făcut-o. - Ai făcut-o pe deplin.
Bine.
Bun.
Pentru că după aceea, conduceam spre casă
și Jonathan a sunat și a spus că se întâmplă în acel moment.
Nu... Așteaptă. Nu.
- Da. - Nu.
Dar am crezut că ai fost acolo de la primele ore ?
Da, dar brusc, starea se înrăutățise,
deci s-a întâmplat atunci.
- Iisuse. - Știu.
Și a fost singură.
Ei bine, l-a avut pe Jonathan, așa-i ?
- Nu a fost așa. - Am crezut că va...
Nu l-a avut pe Jonathan.
Pentru că el mai avea un pacient care a murit în același timp
și acea persoană n-a avut pe nimeni, așa că...
A spus că cel puțin, mama mea m-a văzut la un apel video.
Doamne.
Și chiar l-am implorat să nu...
Să nu cumva să plece.
I-am spus: „Te-am rugat să nu o lași pe mama să moară singură"
Și el a spus: „Îmi pare rău”.
Și eu am spus...
Am spus, "Te-am rugat."
Și a spus că îi pare rău dar a trebuit să aleagă.
Și a făcut-o. Trebuia să aleagă.
El a ales.
Așa că și-a pus telefonul pe brațul patului.
Eu am rămas pe marginea șoselei,
pe apel video.
Am stat acolo și am văzut cum moare mama mea,
ascultându-l pe Jonathan de cealaltă parte a perdelei
vorbind unui bărbat care nici nu știa
că Jonathan era acolo și nu avea să-l părăsească.
Deci, da, mama a murit singură.
♪ În toamna dinspre iarnă
♪ Vântul înghețat gemea
♪ Pământul era tare ca fierul
♪ Apa ca o piatră
♪ Zăpada căzuse
♪ Zăpadă peste zăpadă
♪ În toamna dinspre iarnă
♪ Cu mult timp în urmă
♪ Dumnezeul nostru, cerul nu-L putea cuprinde
♪ Nici Pământul nu-I putea arăta măreția
Ok. Deci...
am făcut sex.
- Da, am făcut. - Sex care...
Da. Vreau să spun, a fost o mare surpriză,
ca să fiu sinceră.
Vreau să spun, nu ne-am dat seama ce ne-a venit.
- Deloc. - Nimic nu se anunța.
Nu m-am gândit niciodată ca vom ajunge la sex.
Rămânând ultimul bărbat, ar prefera celibatul.
- Da, dar... - Am...
Da, am fost setați sa facem sex și...
- Da, a fost destul de... - Da, a fost...
Cum a fost ?
A fost bine.
Da, a fost bine.
Fiind bine, a fost total neașteptat.
Da, dar istoric vorbind, a fost întotdeauna bun.
- Istoric, da. - Nu că noi am fi...
Nu, nu, nu, cum ar fi, ceva al naibii de special...
Nu, nu suntem super performanți, genul olimpic...
Nu, cine are timp pentru chestii de-astea ?
Nu, dar, vreau să spun. Am avut ciudățenii noastre...
Da. Da, nu spun că eram ca...
... acum câțiva ani.
Dar a fost distractiv, a fost „ooh la la”.
Adică am fost amândoi destul de compatibili.
Știi, vreau să spun, amândoi suntem foarte...
suntem foarte... presupun
- amândoi suntem foarte activi. - Rapizi.
- Da, rapizi. Da, da - Da ?
Ambele părți destul de rapide la sex.
- Nu e rău s-o faci repede. - Nu, mi s-a spus...
Nu, nu, nu, doar că știm unde mergem,
nu ne reținem.
Da, nu ne interesează șocul sau frecușul.
Da, nimic din afurisitul sex tantric,
Paul Weller, genul ăla...
- Știi ce spun ? - Da.
Dar nici totul făcut mecanic.
Nu. Nu, nu, nu.
Nu. Prematur, nu asta este...
- Este ? - Nu ! Nu, nu.
Amândoi am reușit să...
ajungem unde ținteam cu...
- ... durata - Promptitudine. Da.
Nu e nevoie să spun, a fost total neașteptat.
Vreau să spun, un trăsnet din senin.
Da. Credem că ne-am dat seama
de ce se întâmplă,
dar încă nu are sens, nu-i așa ?
- Nu. - Nu chiar.
Dar noi îți spunem,
nimeni nu va înțelege, dar iată...
Bine, deci, totul a revenit înapoi
la momentul finalului primului lockdown.
Ei bine, a fost noaptea înmormântării mamei.
A fost finalul unei zile ciudate, nu-i așa ?
Adică al înmormântării... La moartea părinților mei
au existat o grămadă de lucruri
ce trebuiau organizate, tu știi.
Străinii care vin la ușa ta pentru a-și aduce omagiul,
flori, muzica funerară, catering,
alegerea sicriului, a ornamentelor.
Și, uite, toate acestea, pot părea iritante,
dar de fapt, totul devine miraculos
pentru că te distrage
de la durerea pierderii.
Și, Doamne, îmi amintesc la înmormântarea tatălui meu,
Era un tip uriaș care mirosea a tutun și plumb.
Și vine la mine...
Mi-a strâns mâna cu pumnii lui uriași și mi-a spus:
"El a fost ultimul dintre marile "personalități.", asta este.
"Când a plecat, veselia a dispărut din acel loc."
"L-am iubit pe acest om."
Și cred,
sunt discursuri, dar...
Afli lucruri neștiute despre persoana decedată
Te-ai fi gândit că știi totul despre om,
și asta te distrage.
Oricum, nu vezi asta la o înmormântare Covid.
Au fost cinci oameni la înmormântarea noastră Covid.
Nu organizezi catering pentru cinci persoane.
Trebuie să alegi online sicriul tău,
deci faci cam asa, "O, ăla, mânerele alea."
Nu vin străini la ușa ta la o înmormântare Covid.
Nimeni nu trimite flori. Adică, ce vei face,
le vei dezinfecta înainte de a intra ?
Nu se cântă la la funeralii Covid...
Niciun străin nu vine să-ți strângă mâna,
privindu-te în ochi și spunându-ți
că tatăl tău este de fapt...
Stai, stai, ascultă...
- Pot să spun ceva ? - Da.
Dar... nu vei face asta, să te uiți la mine ciudat sau...
Nu știu.
Adică, nu știu ce vei spune, nu ?
Mi-a plăcut acea înmormântare.
Știu că nu ar trebui să spun asta pentru că,
alte persoane, știi,
Iisuse, este dureros pentru ei...
Este frustrant să nu poți
avea o înmormântare potrivită, dar, ca...
Adică, pentru mine...
Pentru mine, a fost...
doar cea mai bună.
Nu există... nu este...
nu există catering de care să-ți faci griji,
nu există flori,
știi, nimeni nu bate la ușa ta,
băgându-și nasul înăuntru,
nu ești obsedat de cei care analizează sicriul
evaluând dragostea ta pentru persoana pe care o îngropi,
nu există cântari de jale.
Ești doar tu
și persoana pe care o bagi în pământ.
Și nu este nimic să te distragă de la durerea ta
pentru ceea ce pierzi și ai iubit.
Mi-a plăcut al naibii înmormântarea.
Eu, de asemenea...
Am iubit acea înmormântare.
- Chiar ? - Asta a fost.
Atunci, de ce ai fost atât de...
Ei bine, pentru că tu ai fost așa...
Da, dar...
M-a liniștit.
Adică, nu în sensul unei bucurii.
Știi, mama mea murise, dar...
Da. Evident. Vreau să spun...
Lasă-mă să îți spun,
acel uriaș, topitor de plumb cu miros de tutun
care a venit și mi-a spus căcaturi despre tatăl meu,
asta mi-a stricat anul.
Adică nu trebuia să aflu
că tipul care a fost un idiot timp de decenii,
era un comediant stupid.
Ei bine, nu aș putea spune nimic deoarece...
Ei bine, știi, este...
- Nu, nu poți, nu ? - Nu.
Nu trebuie să fii fericită
în legătură cu o înmormântare ?
Nu. Și presupun că atunci când am ajuns acasă,
tocmai ne-am prins într-o discuție despre Artie și...
La naiba, Artie a fost... El a fost...
A fost supărat.
Da, pentru că a vrut să-i vadă trupul.
Și-a iubit bunica.
Și a vrut să-l atingă.
Și ce dacă ? A vrut să-l atingă, e normal.
Voia să-l încerce.
Nu... Nu spune asta ca și cum ar fi canibal sau...
Nu vroia să-l mănânce.
El vroia să vadă dacă un cadavru...
- Ce ? - Seamănă cu un corp viu.
Ceea ce este normal, nu ?
Absolut normal.
Al naibii copil curios.
Oricum, noi...
Am avut înmormântarea, am venit acasa,
am vorbit despre Arthur, am făcut niște ceai,
am avut un pic de brânză
și apoi următorul lucru știi, am avut un...
contact sexual.
Ar trebui să le spunem ce a fost ?
- Nu, nu este nevoie să... - Nu. Nu, nu. Este bine.
Este suficient să spui că unul dintre noi a avut orgasm.
- Nu este nevoie. De ce ? - Am crezut doar că e nevoie...
De ce trebuie să spui asta ?
Să cunoască detaliile.
Asta a fost, o dată, gata.
A fost o consecință a acelei zile.
Nu am mai face-o din nou.
Gata, s-a terminat. Ce este la TV ?
Da, și acum se revine la viața post-carantină.
Și noi uităm complet de asta.
Lucrurile încep să se schimbe,
poți vedea oamenii mergând la restaurante...
Bizar, te încurajează să mergi la restaurante.
Da. Pentru toate acestea, nu am făcut sex.
- Nu. Nu. - Nici măcar o dată.
Și micul Artie, corect, s-a întors la școală.
Apoi a părăsit din nou școală
pentru că un copil a luat Covid.
Și apoi a fost în școală, apoi a fost afară,
și apoi a fost din nou în școală,
Arăta ca un yo-yo aiurea, ca să fiu sincer.
Dar, ideea este că există spațiu
pentru noi ca să facem școală, am fi dorit atât de mult.
Și nu am făcut deloc, nu-i așa ?
Nu, adică lucram, eram ocupată.
Da, și vine vara, apoi toamna.
Și apoi oamenii păreau să uite asta
locuim într-o țară care ne ține împreună
cu bani puțini și fire prin care vorbim,
și cu oamenii care nu au opțiunea de a lucra de acasă,
oameni care au joburi și salarii de rahat,
dar trebuie să aiba grijă de inutili ca noi...
Atenție, tovarășe !
A naibii. Lumea
este câine-mănâncă-câine, dar eu nu spun asta.
Dă-mi o idee, Hristoase,
nu fi atât de plat.
Iat-o.
Ideea este că mereu în timpul acesta
chiar ne gândeam să facem sex.
Chiar și...
când eram în lockdown, pentru a salva Crăciunul.
Nu o mai facem, așa-i ?
Nu, Doamne, nu !
Nu. Și apoi, uite...
s-a anunțat că au descoperit un vaccin.
Și au început s-o ia razna ca adolescenții.
Sincer, n-am idee de ce.
Anunțul a declanșat reacția ?
Este un fenomen provenit de la starea de lockdown ?
Se întâmplă același lucru și cu alții ?
Poate pentru că vaccinul va face lucrurile mai bune ?
- Da, poate pentru tine. - Ce vrei să spui ?
Bine, adică nu vor fi
prea curând vaccinați refugiații din tabere.
Am început deja cu prelegerea.
Nu, țările bogate o să-l tragă spre ele.
Hei, atenție, toată lumea, o persoană bună este aici !
La dracu ! Viața și moartea nu ar trebui să produca profit.
Totul este despre profit.
Și nu vorbi de „profit” ca de un lucru rău, bine.
Cum crezi că au făcut vaccinul ? Au folosit bani.
Ei bine, tot ce știu
este că vei merge să primești vaccinul
cu mult înainte de orice lucrător din Sierra Leone,
și tu, ce dracu faci ?
Aș fugi acolo mâine și l-aș cumpara dacă aș putea.
Da. Nu, știu dacă ai face-o.
Te-ai duce acolo cu o sacoșă mare...
Da, fără ezitare.
Aș merge de două, de trei ori o dată și în weekend.
De ce să fac sex cu tine ?
Nu știu, aceasta-i ideea.
Am făcut-o în bucătărie în această dimineață.
Pe mașina de spălat vase. Adică, este de neînțeles.
- De ce ai intra în detalii... - Ce vrei să spui ?
Împărtășim excesiv de-ale noastre.
La naiba. Așa-i. Îmi pare foarte rău.
Nu trebuie să dăm toate informațiile.
Da, toate intrările și ieșirile.
- Haide. - Îmi pare rău.
Câți ani ai ?
- Câți ani ai ? - La dracu...
Nu înseamnă că brusc, știi...
- Nu ! Nu. - Să ne luăm cu dragostea...
- Nu ! Absolut nu. - Amor ghebos și toate astea.
La dracu, nu. Nu. Nu.
La dracu' nu. Este un lucru fizic, nu-i așa ?
Fizic. Pur contractual, nu ?
- Da. Nu-i așa ? Da - Da. Da ! Da !
Nu este că suntem brusc îndră...
- La dracu, nu ! Doamne. - Dragoste sau...
- Dulcegării de-astea... - Nu.
Ținându-ne de mână,
împletindu-ne degetele, și al dracului...
Asta îmi face greață.
Da, și imaginea ei
îmi taie respirația.
Adică, cu siguranță nu...
Nu ?
Cred că poate... adevărul este, este că...
Încă mă simt tulburată de moartea mamei mele, știi,
... și poate vaccinul,
cum ar fi, a declanșat ceva, tu știi.
Adică, doar gândul
că dacă l-ar fi avut, știi, ea ar...
Și mi se pare nedrept...
absurditatea situației, și...
contactul fizic dintre noi,
Cred că poate au contribuit.
Da.
Da, și pentru mine.
- Și tu ? - Da. Așa cred.
Cred că sexul a fost ajutat.
Ei bine, da, sexul, dar...
Știi, nu este doar sexul, este contactul...
Da, este.
Este contactul. Este contactul.
Și este și sexul, ca să fiu sincer,
știi, pentru mine, personal.
Și nu este doar vaccinul,
ăsta este doar în capul meu. Eu...
mi-e foarte greu să recunosc,
dar am sentimente amastecate
pentru sora mea acum.
Cred că ne-am răcit oarecum relația.
Și se simte... se simte groaznic, să știi,
îngrozitor, teribil. Și eu...
Ar trebui să-mi arăt empatia față de ea,
dar mă simt foarte supărată,
de parcă aș avea multă furie.
Cred că m-a relaxat un pic.
Și mă urăsc pentru că te simți așa.
- Dar dacă sunt sincer... - Doar mi-am golit pungile.
- Poftim ? - Ce ?
- Ce-ai zis ? - Nu, eu doar...
- Pentru numele lui Dumnezeu ! - Glumeam.
- „Golit pungile”?
Nu este o glumă !
- Îmi pare foarte rău. - Iisuse... Adică.
- Ce este cu tine ? - Am spus că îmi pare rău.
- Întotdeauna faci asta ! - Sincer față de Dumnezeu.
- Îmi pare foarte rău. - Nu. Exact când încep
- să gândesc, întotdeauna... - Nu fac niciodată nimic.
Când încep să mă gândesc...
Când începi să te gândești, la ce te gândești ?
Doar...
N-o lua razna.
N-o lua razna !
A fost lovită de asta.
Știu că nu arată, dar...
pe dinăuntru, știi...
... jale.
Britanici complet vaccinați: 669.105
Britanici morți din cauza Coronavirus: 121.305
Nu pot scăpa de sentimentul,
că mama mea nu a murit, a fost ucisă.
Problema este că oamenii nu înțeleg
cuvântul „exponențial”.
Ei cred că înseamnă „mult” sau „foarte repede”.
Îl auzi la televizor, știi, sau în filme sci-fi proaste.
„Doamne, masa extraterestră crește exponențial "
și crezi, "Oo, asta e mult."
Dar,
merită să vă luați timp pentru a înțelege...
matematica termenului "creștere exponențială."
Bine, deci tu,...
Deci începi cu unu și-l dublezi,
să zicem, la fiecare trei zile.
Îl dublezi la fiecare trei zile.
Până la sfârșitul săptămânii, ai patru.
Unu a devenit patru, într-o săptămână.
La sfârșitul celei de-a doua săptămâni, ai 16.
La sfârșitul celei de-a a treia săptămâni, ai 128.
Și pe măsură ce luna se apropie de sfârșit, ai 512.
Asta după doar 4 săptămâni.
Bine. Asta e mult mai mult decât unu, dar, știi,
nu-i atât de mult.
Dar dacă continui,
a cincea săptămână ai 2.048.
A șasea îți dă 8.192.
A șaptea...
A șaptea îți dă 65.536.
Al opta îți dă 262.144.
Și dacă mai mergi o săptămână,
cam aproape la fel, al naibii de...
la... la cele două luni calendaristice
de când totul a început,
ai 1.048.576.
Deci diferența dintre începutul primei săptămâni
și sfârșitul primei săptămâni este patru.
Și diferența dintre prima zi din a noua săptămână
și ultima zi din a noua săptămână
este 786,432.
Deci, același număr de zile,
creșteri extrem de diferite.
Aceasta nu este o ilustrare pentru coronavirus, apropo.
Nu asta s-a întâmplat de fapt.
Nu am calculat corect la nouă săptămâni,
înainte de primul lockdown. Nu era o singură persoană
care l-a adus în țară.
Este probabil să fi fost 1.300 de "pacienți zero".
Și asta n-am luat în considerare,
știi, la eforturile de luptă cu virusul,
urmărind oamenii care au contactat pe cei atinși.
Ceea ce s-a întâmplat, de fapt este,
este mult mai complex decât ceea ce am făcut.
Ceea ce tocmai am făcut este...
a ilustra cuvântul „exponențial”.
Și asta nu înseamnă „destul de repede”.
Ce înseamnă este...
Ce înseamnă este că timpul contează.
Dacă am fi declarat lockdown cu o săptămână mai devreme,
... doar o săptămână, am fi putut salva 20.000 de vieți.
De aceea, mi se pare că termenul „exponențial”
nu a fost înțeles.
Dar tocmai ți-am explicat...
Tocmai am explicat în...
1 minut, 34 de secunde. Și...
... ai înțeles, nu ?
N-a fost atât de greu, nu-i așa ?
În ianuarie 2020,
Alianța asistenților medicali
a contactat Ministerul Sănătății
și au întrebat,
„Ce ar trebui să facem în legătură cu noul coronavirus ?"
Și li s-a spus...
"Nimic. Nu faceți nimic diferit".
Și i-au contactat din nou o săptămână mai târziu
și au întrebat: „Ce ar trebui să facem acum ?
„Adică ar trebui să facem,
"ar trebui să ne autoizolăm ?
„Ar trebui să restricționăm vizitele”
"la familie și prieteni ?"
"Ar trebui să..."
"Ar trebui să purtăm măști ?"
Și de data aceasta, nu li s-a spus,
"Nimic." De data asta, li s-a spus...
Ei bine, de data asta, nu au primit răspuns.
De data aceasta, au tăcut, n-au răspuns deloc.
Și a durat până când, o lună mai târziu,
s-au publicat ghidurile de îndrumare.
Era sfârșitul lunii februarie
iar îndrumarea a fost cam așa:
„Nu trebuie să purtați măști”
„și este puțin probabil ca oamenii care primesc asistență"
"în casele de îngrijire, se vor infecta."
Și o să repet asta.
Voi repeta îndrumarea
de la Ministerul Sănătății
"... este puțin probabil ca oamenii care primesc asistență"
"în casele de îngrijire, se vor infecta."
Poți... Puteți căuta asta. Este...
Mai exista link-uri pentru acest citat.
Și săptămâna aceea a fost
aceea cand Primul Ministru se plimba de colo-colo
laudându-se cum strânge mâna
pacienților cu coronavirus.
Și apoi Colegiul Imperial
evidențiază că nefiind controlat,
virusul ar putea ucide jumătate de milion de oameni,
iar guvernul zice,
"Ce dracu, chiar așa ?"
"Rahat. Futu-i..."
Și apoi... apoi începe panica.
Spitalele vor fi copleșite,
vom fi precum Italia...
„O, te rog, Doamne, nu ne lăsa să fim Italia ".
Și miniștrii dispun ca 15.000 de paturi de spital să fie eliberate,
și îndrumarea dată spitalelor
este că asta nu ar trebui să le ia mai mult de trei ore.
Deci pacienții sunt scoși din spitale
și sunt aruncați în ambulatoriu,
și nu sunt testați pentru că...
Și din nou, voi cita aici,
„cei suferinzi de Covid pot fi”
„îngrijiti în siguranță în ambulatoriu."
Deci, în timp ce...
În timp ce spitalele de stat...
aduc o povara asupra sistemului, atât de aprins dezbătută
și... și în timp ce, știi, este clar că...
echipamentele sunt insuficiente, toți aleargă.
În timp ce toate acestea se discută,
casele de îngrijire au fost trecute la derizoriu.
Adică li s-au dat firimituri,
în timp ce prețurile au crescut.
Și unele autorități locale au amenințat că vor reține bani
de la casele de îngrijire, dacă nu ar fi acceptat
pacienți confirmați cu coronavirus.
Așa au fost trimiși oameni în acele locuri
ca într-un război biologic.
Erau ca... ca niște pături dantelate cu viruși letali.
În primul lockdown, s-a spus că 40% din oamenii
care au murit de coronavirus erau de la case de îngrijire. 40%.
Deci vezi, nu pot scăpa de sentimentul
că mama mea a fost ucisă.
Și nu cu o mașină, sau cu o armă, sau cu un cuțit,
sau cu o bâtă de cricket, sau chiar de un virus.
Ea a fost... A fost ucisă de prostie.
A fost ucisă de tâmpenie. A fost ucisă de...
De cineva care văzuse ce urma...
cu viteza unui tren de marfă...
și fiind indiferent, "Hai doar..."
„să mergem mai departe ! Hai doar să... "
"Știi, este un pic..."
„E cam al dracului Spirit de rezistență, știi, "
„să fim fermi. Să continuăm, bătrâne."
Și mama mea...
Mama mea...
Cred că...
Cred că asta a fost.
Tu... Tu...
Nu-i așa ? Ai scos asta...
Îți amintești... de...
când presupuneam să fie lockdown ?
Trebuia să fie lockdown și... și apoi nu a fost.
Și au ieșit și au spus:
știți, „Nu mergeți la cluburi sau baruri”
"sau restaurante, știți voi, "
"dacă nu aveți mare nevoie"
Atunci în Spania și Franța
și Lituania și Malaezia, toți declaraseră lockdown.
Da.
Este asta...
Asta este ?
„Asta este”?
Nu, vreau să spun, "Asta e tot ce ai strâns ?"
Am întrebat serios.
Dacă mai ai multe, ai dreptul să spui.
Da. Scuze, nu.
Nu, asta... Da, asta e.
Ești bine ?
Nu, chiar nu cred.
Bine...
Eu... doar simt că ceva se schimbă în mine,
știi, doar simt... mă duc într-un întuneric...
Doar un pic mai întunecat.
Bine. La naiba...
De ce nu ne gândim la ceva pozitiv ?
- Pozitiv ? - Da, de ce nu ?
Dacă ne gândim pozitiv ?
- Ce lucru pozitiv ? - Nu știu.
- Arthur. Ce zici de Arthur ? - Bine. Ce zici de Arthur ?
De fapt, el a spus
zilele trecute, un lucru cu adevărat interesant.
E foarte inteligent, chiar este.
Există o întreagă teorie a evoluției. Oamenii ca pradă.
Ceea ce știu, sună cam vag,
dar să suportăm, bine ?
Este o întreaga teorie a evoluției care afirmă că,
departe de imaginea știută, că primii hominizi
erau mari vânători, de fapt ei erau în majoritate, pradă
ceea ce a ajutat efectiv la dezvoltarea noastră.
Și Arthur spunea că se întâmplă și astăzi.
Spunea că în Tanzania 50 de persoane pe an
sunt mâncate de lei.
Și că, într-un sat, când
un leopard iese în evidență din iarbă înaltă
și sătenii vin să-l alunge, el se pitește, înconjoară prin spate,
și mănâncă copiii care au rămas în urmă.
Este într-adevăr sinistru.
Mă gândeam când spuneam asta. Nu este ceva pozitiv.
- Poate altceva, atunci. - Da.
- Te poți gândi la ceva ? - Eu ?
Da.
La Brexit, asta s-a întâmplat, așa că...
Mai bine nu vorbim despre asta.
Eu doar...
- Compania ta. - Compania mea s-a prăbușit.
Ei bine, vreau să spun, erai fericit.
Nu spune asta în față... A trebuit să concediez.
Nu, n-am vrut să spun... Nu, mă refeream...
Nu sunt fericit. A trebuit să concediez oameni,
și mi-am pierdut slujba și nu am venituri.
- Nu sunt mulțumit de asta. - Da.
Sunt optimist. Sunt optimist, asta era.
Am vrut să spun altceva... Mă refeream la extrovertit.
Poate că a fi pozitiv este o idee - nonsens...
Nu, nu este un nonsens !
- Ar putea fi. - Nu, e bună.
Îmi place.
- Îți place ? - Da.
Da.
Maryama.
Maryama, îngrijitoarea mamei, continuă să muncească.
- Cum să fie asta pozitiv ? - Ei bine, ea nu...
Coronavirusul încă nu a ucis-o.
Să nu crezi că i-am spus că mama avea coronavirus.
Rahat. Da, ar lovi-o foarte tare.
Chiar așa.
Și totuși, nu a murit încă de asta,
deci aici este pozitivul. Ce dracu !
Încerc să...
Va fi nevoie să încercam mult mai mult decât atât.
Este ideea ta. De ce nu te gândești la...
De ce nu ne căsătorim ?
- Ce ? - Știi, la naiba...
ne-o tragem...
Să ne-o tragem...
... atunci ne căsătorim.
Îmi faci cerere ?
Da.
- Da, de fapt sunt... - Corect.
Și propunerea ta este,
"Să ne-o tragem... ne-o punem
„Să ne-o tragem, atunci ne căsătorim" ?
Știu că nu este prea poetic. Îți dau asta.
Îmi ceri să spun ceva pozitiv ?
- Este asta... - Nu.
Nu.
Absolut, nu. Nu.
Poate un pic. Nu prea știu.
Iată care-i treaba,
am trecut prin toate aceste lucruri, așa este.
Și noi suntem, tu și eu,
... încă aici.
Ăsta este... Adică,
ăsta este cel mai romantic lucru care mi s-a spus vreodată.
Ai auzit asta într-un cântec sau altceva ?
Uite, m-am gândit la asta foarte mult.
Și cred că...
Nu știu cum, mă rog, dar cumva.
- Probabil că te iubesc. - Probabil că mă iubești ?
Te iubesc. Te iubesc al dracului.
Și știu că nu are prea mult sens pentru că...
Te urăsc și eu de asemenea...
sau am petrecut mult timp urându-te,
dar nu cred că o mai fac.
Cred că există această șansă și cumva am ajuns
în acest loc în care iubirea există dincolo de ură.
Iar dragostea care există dincolo de ură,
nu multă lume poate s-o atingă.
Este un loc special.
Este unic.
Este total cizelat
și este extrem de frumos.
Deci da, cred că probabil ar trebui...
să ne căsătorim naibii.
Mă gândesc doar că...
Ei bine, doar mă gândesc la starea mea mentală
chiar acum, știi,
pentru că am multă furie,
doar multă ură și...
Nu, pentru că este un moment...
Nu, absolut. Înțeleg perfect.
- Dar dacă ar fi să... - Nu-ți face griji.
Dacă ar fi să uităm că...
Dacă ar fi să o facem...
ar trebui să o facem
sub steagurile și auspiciile...
unei riguroase onestități.
Absolut.
Ce înseamnă asta ?
Bine.
Corect.
Eu am fost.
Ciupercile.
Am cules ciupercile alea și eu cred...
... cred că știu Le-am ales. Și...
Știam ce fac, și am făcut-o ca să te rănesc.
Și apoi am rămas cu tine pentru că erai otrăvit.
Și apoi a venit Arthur și...
Tu știi, atunci am rămas doar legați...
împreună.
Știam.
Poftim ?
Știam.
Știai că am cules ciupercile ?
Nu.
Știam că gândești să culegi ciupercile,
dar nu ai ales tu ciupercile
pentru că eu am cules ciupercile.
Fuseseși așa o ticăloasă,
am văzut ciupercile și m-am gândit,
„Mă întreb cum ar fi asta, "
„să le strecor în tocanița ei”
"și s-o urmăresc cum se chinuie..."
Știi restul, ai mai spus-o.
Dar tu le-ai mâncat.
Da, am uitat că nu le-am pus deoparte.
Bine.
- Mă doreai otrăvită ? - Da.
Mă doreai otrăvit.
Nu, doar fantazam despre otrăvirea ta.
Care este diferența ?
Diferența este otrăvirea naibii !
Eu am fost otrăvit.
Să n-o mai numim otrăvire, bine ?
Adică nu m-a ucis,
doar m-a încercat puțin cam nasol.
Deci ai vrut să mă rănești ? Ai vrut să mă rănești grav ?
Da.
De ce ?
De ce crezi ?
Te fâțâiai, zicând, "Sunt o persoană atât de bună."
„Uite ce persoană bună sunt”
„uite ce fac pentru semenii mei. "
Dar erai oribilă cu mine, în fiecare zi.
Erai exact la fel pentru mine.
Dar eu nu te-am disprețuit niciodată.
Te-am urât uneori, dar nu te-am disprețuit.
Nu este cinstit.
Ce să fie cinstit ?
Ai cerut „onestitate” tu ai spus asta.
Te uitai de sus la mine, întotdeauna ai făcut-o.
Nu ești o persoană bună.
Trebuie doar să știi să citești o persoană bună.
Ai crezut în toți acești ani că m-ai fi otrăvit
dar de fapt ești capabilă
de a face asta și multe alte rele împotriva mea.
Cel puțin știu când sunt de căcat, dar tu,
tu ești permanent o persoană de căcat
care nu-și simte propria sa duhoare !
Uită-te, ai dreptate...
Cred că am mers cam departe,
dar chestia care ne menține acum este că...
am făcut, de fapt, o propunere de căsătorie.
Așa este ?
Un an de la primul Lockdown.
Britanici morți din cauza coronavirusului: 126.284
Britanici complet vaccinați: 2.532.839
Îți amintești de Nathan ?
Ciudatul Nathan din Pădurea Nouă ?
Ei bine, Nathan este foarte bun la a determina alți oameni
să facă lucruri pentru el, are planuri noi de afaceri.
Și ce face el acum ?
Te programează la vaccinare,
când încă nu ți-a venit rândul.
Ce va face... te va duce acolo,
chiar înainte de închidere,
și va întreba dacă au rămas vaccinuri nefolosite în acea zi.
Când să le arunce,
se roagă să facă unul ție
Invariabil i se spune „nu” în termeni foarte fermi.
Și apropo,
nu este singurul tip acolo, făcând asta, nu...
există o gașcă întreagă de tipi care
încearcă să obțină vaccinul înainte de închidere.
Dar, Nathan, ce să-ți spun, Nathan are o armă secretă.
Vezi, el știe asta, cu un minut înainte de închidere,
când au rămas câteva vaccinuri...
Care profesionist din sănătate vrea să le arunce ?
Vor ieși și le vor da altora,
dar când vor vedea, nu știu,
10 ca tine stând acolo, așteptând vaccinul,
probabil că vor întreba ceva
pe cei care așteaptă,
„Lucrează cineva dintre voi cu cei vulnerabili ?"
Va trece o secundă și nimeni nu va spune nimic,
nimeni de acolo,
De fapt, chiar așa este.
Adică, îngrijitorii adevărați se duc în altă parte.
Și mai trece o secundă, și multe minți încep să lucreze.
Apoi trece o a treia secundă.
Cei mai inteligenți și, desigur, cei mai jegoși din acel grup
își dau seama că doar cu o minciună...
vor primi vaccinul.
Trec pe puțin patru secunde,
și toate mâinile sar în aer, ei strigă,
"Lucrez cu cei vulnerabili, sunt îngrijitor"
"Am o bunică bolnavă"
Asta e ceea ce face Nathan.
El îți spune asta.
"În secunda când pun acea întrebare",
"ridici mâna în aer, "
"spui minciuna"
"intri în clădire"
"și primești ceea ce ai dorit."
Nu este ilegal,
dar e dubios, ce dracu. Și...
Vezi, aflu acum că ea...
vorbește cu Nathan...
Lucrurile dintre noi nu au fost
deloc bune, de când cu admiterea ciupercilor.
Să mă ia dracu', toată luna asta, ea...
Deci slujba ei, corect, slujba ei...
O dă mereu cu orele suplimentare.
Și îi spun mereu,
„Trebuie să fii plătită nu este o organizație caritabilă".
Ceea ce este amuzant, este o organizație de caritate.
Și ea este de obicei acolo până la
ora șapte, opt, nouă noaptea, oricând.
Dar vezi acum, vine ora cinci,
bum, ea va pune capăt Zoom-ului.
Ar putea fi mijlocul unei întâlniri,
bum, închide Zoom-ul.
Mijlocul unei discuții, bum, gata cu Zoom-ul.
Nu va răspunde la apelurile surorii ei.
Când am întrebat-o de ce, ea zice,
„Nu am nicio intenție să irosesc"
„nimic din viața mea pentru alți oameni. "
Nici măcar nu se va certa cu mine.
Părăsește camera.
Adică, singura persoană
pentru care are timp, este micul Artie.
Și chiar și atunci,
Uneori o surprind privindu-l
când se joacă cu el, și știu la ce se gândește...
„Toți acei ani...” știi.
Urci scările, amice ?
Sunt lucruri amuzante, toate acestea, știi.
Asta și prăbușirea companiei mele.
Obișnuiam să gândesc, știi, îți pierzi slujba,
apoi îți revii.
Cazi și te ridici, știi.
Dar parcă, nu mă mai pot ridica știi ce vreau să spun ?
Îmi mușc unghiile.
Nu mă pot opri să comand online fructe.
Ieri am plâns în baie.
Baia.
Adică, n-am plâns niciodată, dar în baie ?
E al naibii de jalnic. Deci...
Deci s-ar putea spune...
e un pic dezastru aici, chiar acum, știi.
A mers cu Nathan pentru a obține ceea ce știu deja,
Și m-am gândit,
"Nu mă voi preocupa de ea, mă voi ține ocupat".
Așa că fac curry katsu cu vinete în seara asta.
Am toate ingredientele.
Le-am luat pe toate, de la Tesco, ca înainte.
Cred că n-am mai fost
de la primul lockdown.
Este foarte diferit acum.
Dezinfectant pentru mâini, măști pentru față.
Ultima dată când am mers acolo, era gol.
Era ca la etajul 7 într-un film dezastru.
Dar acum, este doar plin cu produse și...
De parcă totul ar fi fost normal.
Și clienții circula
de parcă nu le-ar păsa de nimic.
Și există un singur tip,
Doamne, nenorocitul ăsta.
Cam la 20 de ani,
echipament de jogging, căști în urechi,
cumpărături într-un coș, fără mască, deloc.
Și mă uit în jur și nimeni nu-l oprește.
Sunt, ca... Tipul ăsta, el doar,
nu dă de dracu', nu-i așa ?
Eram în raionul de panificație,
și el stă în picioare
cu toate pâinile în fața lui,
și era o femeie jos,
poartă uniforma pe ea
și ea stivuiește pâinea,
Și el era deasupra ei, așa.
Și mă uit la el, mă duc spre el...
"Ești prea aproape de ea"
„Ce naiba este în neregulă cu tine ?"
"Nu pricepi asta ?"
Ea nu are de ales,
trebuie să fie acolo.
Și tipul acesta spune...
„Voi lua pâine cu nuci".
Adică, trebuie s-o obțină, nu-i așa ?
Probabil va muri dacă n-o cumpără.
Și face asta. Se apleacă.
Cam așa...
La dracu'. Așa aproape de ea.
Și ea este aici, mergând,
„O, Doamne, ce este asta ? Ce este asta ? "
Ea îl poate simți
pentru că este aproape ca în vremuri normale,
Adică, apropiere inadecvată,
iar în aceste zile, fără mască, Vreau să spun...
Deci, acest tip,
el zice "Hmm." Zice...
Tipul se apropie are fața acolo.
Scoate pâinea lui cu nuci.
"Nu, nu aceea."
El o pune înapoi, alege alta.
Ea este acolo.
"Da, minunat."
Și continuă alergarea. Și sunt nenorocit,...
Sunt foarte furios, turbat..
Sunt atât de plin de fapte de-astea
că mă regăsesc în față acestei femei...
Pentru că trebuia să spun ceva acelei femei.
Și era ea.
Femeia la care am țipat. Femeia pe care am umilit-o.
Avea masca pe față, dar pot să spun că ea era.
Știa cine sunt eu.
Și ea doar spune, "Vă pot ajuta domnule ?"
Și nu spun nimic...
până când în sfârșit zic...
"Îmi pare rău."
"Îmi pare atât de rău."
Ea spune, "De ce vă pare rău, domnule"
Și nu am putut spune pentru că...
pentru că nu pot, al naibii să fie
Deci, în loc să plec, zic "Mulțumesc pentru asta."
"Pentru tot."
„Pentru că tot ce-ai făcut, ai făcut pentru noi"
„Pentru riscurile asumate, pentru ceea ce ești."
Ea spune: "Ce sunt, domnule ?"
Și continui,
"Ești o eroină"
„Sunt o oarecare”
"care are nevoie de un job, domnule."
Din acel moment, am plâns.
Nevăzut de cineva, pe dinăuntru.
Vreau să-i dau femeii ceva, așa că spun...
"Va fi diferit."
Ea spune, "Ce va fi diferit ?"
Și spun: „Lumea”.
"Oamenii ca tine, vor fi apreciați.
„Nu ne vom întoarce la ce a fost, "
„prețuind lucrurile greșite”
„precum CEO-uri sau revistele, sau influencer-ii de brand"
„oamenii ale căror slujbe nu sunt importante."
Ea spune, "Oameni ca tine, vrei să spui ?
"Da, oamenii ca mine."
"Se va schimba."
"Ne vom aminti."
Ea spune, "Nu, nu-ți vei aminti. Vei uita."
„Și lumea nu se va schimba."
Și nu spun nimic pentru că
cred că ar putea avea dreptate.
Știu că are dreptate.
Ea spune: „Pot să te ajut cu altceva, domnule ? "
Și vreau să spun ceva care să conteze.
Vreau să spun singurul lucru din viața mea care să conteze
și vreau să-i spun asta, chiar acum,
dar singurul lucru din viața mea care contează, a dispărut.
Așa că scutur din cap, știi ce vreau să spun.
Și ea se întoarce la stocarea pâinii
salvându-ne viața în liniște
pentru ceva peste salariul minim.
Și...
Nu sunt o persoană de căcat.
Știu. Am reacționat rău
- când am spus asta. - Tot timpul.
Nu sunt o persoană de căcat tot timpul.
Dar uneori sunt.
Și tu nu ești o persoană bună.
De cele mai multe ori,
foarte multe ori, într-adevăr.
Dar uneori ești.
Mulțumesc, presupun.
Eu... trebuie să fac,...
mă gândeam foarte mult la asta
și trebuie să fac un...
Oamenii sunt... sunt ca, „Când revenim la normal”,
"Când totul se va întoarce la normal".
"În curând va fi normal."
Nu vreau să mă întorc la normal. Chiar nu.
A fost bine ce se întâmpla înainte ?
Săream unul la la gâtul celuilalt. Eram doar...
Toată lumea sărea la gâtul celuilalt,
pentru motive minore, tot timpul.
Și trebuie să facem o schimbare cu adevărat drastică.
Înțelegi ?
Da.
Da, cred că da.
Vreau o viață nouă.
Știi, nu mă pot întoarce la cea veche, chiar nu pot.
Și pentru a face asta, Trebuie o drastică...
Nu. Nu. Uite, e în regulă. Este bine.
Înțeleg totul. 100%.
- Plângi ? - Nu plâng.
Nu plâng, al dracului să fie, bine ?
- Ăsta-i plâns. De ce ești... - Nu, nu sunt...
De ce crezi ? Sunt dărâmat !
Desigur, o să plâng.
Asta, ceea ce facem,
nu înseamnă nimic pentru mine, bine ?
Și înțeleg, chiar înțeleg. Înțeleg.
Ăsta-i este cel mai inteligent lucru făcut vreodată
și ar fi trebuit s-o facem cu ani în urmă, doar nu suntem
regi ai gheții cu inima înghețată sau cu inima de granit putred ?
De ce ți-ai pus geaca lui Arthur ?
La naiba' !
Uite, hai...
să ne despărțim. Bine, hai să o facem,
dar asta chiar mă doare.
Și o să plâng naibii
și tu o să te uiți, al naibii.
Nu ne despărțim.
Poftim ?
Nu ne despărțim.
De ce crezi că ne despărțim ?
Tocmai ai spus că...
nu am spus că ne despărțim.
Atunci ce ai spus ?
Am spus, "Să nu ne căsătorim." Eu...
- Nu, nu ai spus-o. - Asta e tot ce am spus.
Am spus, "Să nu ne căsătorim."
- Eu... - Nu, nu ai făcut-o.
Nu ai spus niciodată cuvântul „căsătorie”.
Cuvântul „căsătorie” nu ți-a ieșit din gură.
Nu-i așa ?
- Asta am vrut să spun. - La asta te refereai ?
Am vrut să spun să nu...
Am vrut să spun „să nu ne căsătorim, să nu...”
Nu am vrut să spun, „să nu fim împreună”.
Am vrut să spun „să nu ne căsătorim”.
Adică la ce dracu te gândeai, oricum ?
Ce se întâmplă cu mintea ta ? Ai urmărit...
nenorocite de seriale sau alte dramolete ? Eu doar...
Spun... Spun, "Hai să fim împreună."
Bine ? Dar doar într-un mod frumos !
Dacă putem, eventual.
Amândoi suntem supărați unul pe altul tot timpul,
dar așa sunt toți, la fel peste tot.
Toți purtăm aceleași haine,
mâncăm aceeași mâncare,
ascultăm aceeași muzică,
bem aceleași băuturi stupide,
ne uităm la aceleași programe.
Întreaga rasă umană, noi oamenii,
alergăm unul către celălalt
cu viteza luminii, strigând,
"La o parte, din calea mea !" Și eu...
Nu mai pot face asta.
Nu sunt făcută pentru așa ceva.
Hei, amice. Ce mai faci ? Ești bine ?
Băiatule. Vrei la joacă ? Du-te să te joci.
Voi pregăti cina. Zece minute, bine ?
Vinete Katsu curry, exact așa cum îți plac.
De fapt am găsit online o nouă marinată.
Nu-mi place vinetele.
- Ce ? - Ce ?
Nu-mi place vinetele.
Fantastic. Fantastic.
Le voi duce la coș.
Aah !
La dracu'.
La revedere, vinete.
Bună ziua, pește și cartofi.
Există un papagal mort în grădină.
- Un papagal mort ? - Da.
- În grădina noastră ? - Da.
Ești sigur că este un papagal ?
Nu cred că sunt papagali pe aici.
- Pot să-l aduc ? - Nu. Nu, amice.
Poate cel mai bine, să-l lăsăm afară, nu ?
- Voi vedea cum se descompune. - Da.
Sau îl poți arunca în tufișuri,
lasă vulpile să-l mănânce.
Și asta-i bună.
- Voi doi sunteți bine ? - Da.
Da. Da, suntem în formă.
- Da. - Suntem foarte bine.
Hei.
De ce nu te duci să te joci afară, amice ?
Doar două minute, bine ?
Nu te disprețuiesc.
Este groaznic să spui asta.
Nu am primit vaccinul.
- Stai, ce ? - Nu.
Ei bine, cum... Bine, bine.
Din cauza feței tale lungi și stupide.
Te agiți de câteva săptămâni de când ai aflat. Vreau să spun...
Cine dracu ești tu, trebuie să mă judeci ?
Tu !
Am fost acolo cu Nathan, și eram gata și...
Un tip iese și spune:
„Este cineva aici îngrijitor de persoane vulnerabile ? "Și...
fața ta lungă și stupidă,
mi-am amintit de ea, m-a blocat și am plecat de acolo.
M-am îndepărtat pentru că mă îngrijoram
despre ce ai putea gândi despre mine.
Din cauza mea ?
Ceea ce simt pentru tine, este...
E atât de ciudat.
Și mă înfurie și mă irită...
și este deprimant uneori,
dar este un fel de dragoste.
Încerci să spui că tu mă iubești ?
Nu, încerc să spun un fel de "Te iubesc".
Și te întreb, e suficient ?
Vrei să mergi să vedem un papagal mort ?
Da.
Da, de fapt vreau.
Traducerea şi adaptarea: Qi Yue Subs.ro Team @ www.subs.ro
Vă rugăm să evaluaţi această subtitrare la adresa www.osdb.link/8wwe8 Ajuta alţi utilizatori să aleagă cele mai bune subtitrari